Читателей на странице:
На тлі блакитнім хутір, гай і поле,
Серпанок щойно починає жить.
Спокійний спить наплив уже звідколи
На коливаннях колосистих жить.
Легенький туманець і вітер теплий
По трав’янистих ковдрах сновига.
Ледь пробивається тьмянкий на небі
Промінчик соняхового пруга.
Світанком сонечко розплющить очі,
Побагряніє, зажвавіша сміх.
Пора минула чорнобровки-ночі,
Прозорий день як м’якісно проліг.
Ранкові розім’ яння, позіх, цмоки,
Потягування вгору рук і пліч
І свіжовітрення йдуть прохолодні,
Тірлінькання співзвуччя увсебіч.
Неначе пробадьорюється сила,
Занурена у нуртах свіжих вод,
І пісня працю вийти запросила,
Не вичисляючи на подоход.
Дівчаче личко глянуло на ґанку
І посмішка промінчаста, й вуста.
Такий їй радісний сподобавсь ранок,
Змістовно кучерява прядь зліта.
Ах, гарно ниньки зустрічати любість,
Яка прекрасна днина настає.
Квіткові пуп’янки рожевість гублять,
Наснагу любування сонце ллє.
Дуже гарно, Леоне)
Щиро дякую.
Леон, великолепно! Солнечное и красочное настроение от Вашего стихотворения!
Очень понравилось!
Желаю Вам новых творческих успехов и приятного вечера.
Благодарю Вас.
Який же гарний ранок у Вас, Леоне! І позіхи, і цмоки, і дівчаче личко на ґанку… Просто чудово!
Дякую.